London 1802
Vi ser efter er vagn, herrn.
Är det er dotter, madam?
Henne tar jag.
Hälften i kontanter och resten i obligationer.
Du får inte sälja mig till högstbjudande, även om han är en lord.
Varför inte? Vi kan inte trotsa societetens lagar.
God dag, min herre. Gillar ni mig?
...fånga en lord med 30 000...
Kommer jag olägligt? Jag vill titta på den igen.
-Jag kan komma igen senare. -Det behövs inte. Den är här.
"Den bedragna oskulden."
Ni kan titta så länge ni vill.
-Och priset? -4 guineas.
Som jag sa, så kostar alla 4 guineas.
Inte den! "Den bedragna oskulden" kostar 10 guineas.
-Det är för mycket, lilla fröken. -Bra.
Min avlidna hustru stod modell. Barnet vill inte skiljas från tavlan.
Så om du får 10 guineas för tavlan säljer du den gärna?
Nej. Men en sån summa kan vi inte tacka nej till.
Då säger vi 10 guineas.
-Det är vänligt av er, herrn. -Adjö, mr Sharp.
Barnhemmet kan ta henne, men jag tror att ni kan ha nytta av henne här.
Bägge föräldrarna är döda, så ingen kan komma med invändningar.
Ni kan göra vad ni vill med barnet.
-Kan hon tala franska? -Flytande.
Hennes mor var från Paris. Operasångerska.
Ser man på.
Det ska vi nog tala tyst om.
Adjö, miss Sedley. Ni hedrar oss.
Ni får doktor Johnsons ordbok som ett tecken på vår tacksamhet.
Tack, miss Pinkerton.
Har ni städat biblioteket? Och lagt undan alla noter?
-Har ni sopat arbetsrummet ordentligt? -Ja, och för sista gången!
Var inte för säker, miss Sharp. Livet kan vara oförutsägbart.
Det hoppas jag verkligen, miss Green.
Jag förstår inte hur ni kan välja en tjänst som guvernant på landet.
-Förstår ni inte det? -Är ni redo att lämna oss?
Varje slav önskar fly om han kan, din dumma kossa.
Det gläder mig. Adjö, miss Sharp.
Adjö.
Miss Pinkerton...
Ska inte jag få någon ordbok?
Varsågod. Se den som en symbol för den utbildning vi har gett er.
Det lovar jag, miss Pinkerton.
Den gamla skatan vägrar erkänna att hon inte förstår ett ord franska.
Leve Frankrike! Länge leve Napoleon!
Varför är du så hämndlysten?
Under de år jag har varit här är det bara du som har varit snäll.
Hämnden kanske är ond, men fullständigt naturlig.
Försök inte få mig att hålla med!
Låt oss hellre tala om min dyrbara vecka i frihet.
Först ska jag studera kapten Osborne.
-Den uppgiften tar jag på allvar. -Det blir lätt. George är perfekt.
Det måste han vara. Och dina föräldrar? Jag är lite nervös.
Var bara dig själv så kommer alla att älska dig.
-Berätta mer om din bror. -Jos?
Det finns inget mer att säga. Han är hemma från Indien på permission.
Det är ett bra jobb. Det har gjort honom rik.
Men han är tyvärr så ensam.
Om han ändå kunde gifta sig.
Och vilka barn ska ni undervisa, miss Sharp?
Sir Pitt Crawleys döttrar.
Jag har hört att han är en av Hampshires finaste herrar.
Han är inte så framstående att vi har hört talas om honom.
-Känner ni till grevskapet? -Nej, men det skrämmer mig inte.
-Jag älskar att besöka nya platser. -Jaså?
Ja, verkligen. Jag avundas männen som får utforska världen.
Skulle ni vilja besöka Indien?
Indien! Det finns inget land jag hellre skulle vilja se.
Delhis palats, Taj Mahal, likbålen...
-Har ni studerat Indien, miss Sharp? -Inte så mycket som jag skulle vilja.
Jag hänförs av Österns alla dofter och smaker.
Du milde, är det verkligen så? Biju, hämta en tallrik.
Försiktigt, Becky. Curry kan bränna i munnen.
Nå, miss Sharp. Vad tycker ni om er första smak av Indien?
Utsökt.
Det säger jag, miss Sharp. Ni har ju en ängels röst.
Ja, ni måste ta sånglektioner.
Kapten Dobbin!
-Är inte George här? -Var är min käre gudson?
George beklagar att han inte kan komma. Arbetet hindrar honom.
Han kommer väl på utflykten till Vauxhall i morgon?
Den vill han inte gå miste om för allt i världen.
Kom och lägg dig.
Du måste väl vara klar med alla tråkiga siffror?
Om jag ändå var det.
Jag önskar att Jos inte tar med henne på den där löjliga utflykten.
När han dricker kan han säga vad som helst, om hon försöker snärja honom.
Låt Jos gifta sig med vem han vill. Du hade inte heller någon förmögenhet.
Hellre det än en svart mrs Sedley från Långtbortistan-
-och ett dussin mahognyfärgade barnbarn.
George... Amelia väntar på dig.
Ja, ja, Dobbs.
Det är fint med evig kärlek, men det är inte precis nån utmaning.
Hur är den lilla snyltgästen till guvernant?
Amelia, miss Sharp... Ta det försiktigt.
-Här har vi honom. George. -Min kära Amelia.
Becky har längtat så efter att få träffa dig.
Jag vill försäkra mig om att ni är god nog åt Amelia.
Och vem avgör det? Ni?
-Becky menade bara... -Kom, miss Becky.
Får jag visa er paviljongen och läckerheterna som jag har förberett?
Ni får visa mig vad ni vill, mr Sedley.
Hon skojade bara.
Guvernanter ska inte göra sig lustiga på min bekostnad.
Miss Sharp, nej! Miss Sharp!
Jag skulle hjälpa er med silket, inte säljas som slav.
Struntprat. Sitt nu stilla annars kan jag aldrig reda ut det.
Jag ger upp. Jag är er fånge.
Säg bara till så släpper jag er fri.
Varför skulle jag någonsin vilja det?
-Hoppas att Jos inte snärjer in sig. -Becky är min vän, George.
Jag skulle ta mot henne som en syster. Och du med, hoppas jag.
Kära miss Sharp-
-ni får honom.
Er vackra fågel? Den kan jag inte ta emot.
Ni säger att ni älskar allt som kommer från Indien.
Ta honom. Han är min ambassadör.
Hej på dig!
-Amelia! -Hur gick det?
Han kallade mig "kära" två gånger och han tryckte min hand.
Och titta! Han gav mig sin älskade fågel.
-Det måste vara ett gott tecken. -Jag vet!
Känn hur mitt hjärta slår!
Vad har du tänkt dig med den lilla guvernanten?
-Tja, jag... -Jos. Du har glömt hur det går till.
Tror du att klubbens medlemmar låter sina fruar umgås med en guvernant?
Allvarligt talat, Jos. Om jag ska gifta mig med din syster...
Om?
Vad talar de om egentligen? Har du nån aning?
Ja, det har jag nog.
Vem vet, Becky?
-Det var kanske inte meningen. -Det har jag svårt att tro.
Lycka till.
Varsågod. Den är till dig.
Det är en av min fars målningar. Jag har inget annat att ge dig.
-Jag kan inte ta emot den. -Ta den. Du ska ha den.
Då vet jag att den är i säkerhet.
Då åker jag.
-Kan jag betala för en plats i vagnen? -Alla är upptagna.
Oroa dig inte. Jag föredrar friska luften.
Hej då!
Queens Crawley!
Ja?
Kan ni meddela sir Crawley att miss Sharp är här? Och bär in kofferten.
Miss Rebecca Sharp. Guvernant åt din husbondes barn.
-Var snäll och låt mig passera. -Självklart.
Men jag behöver inte meddela sir Pitt.
-Varför inte? -Ni har just gjort det.
För dessa och alla andra gåvor är vi Herren stort tack skyldiga.
Amen.
Ni har inte träffat lady Crawley, mor till flickorna.
Hon är inte mor till mina söner. Eller hur, Pitt?
Pitts mor, min första hustru, var dotter till en lord.
Så han är förnämare än oss alla andra tillsammans. Inte sant?
Om...om ni säger det, så.
Mycket förnäm.
För förnäm för mig. Men det är inte den här.
Hennes far var järnhandlare. Inte sant?
-Ja, sir. -Hur gör vi med flickornas lektioner?
Jag är bäst på musik, teckning och franska, men jag kan lära dem allt.
Ni ska vara snäll mot mina flickor.
Oroa er inte. Jag ska behandla dem som de förtjänar.
Vad är det här?
Fårsoppa. Vilket får var det och när slaktade du det?
Ett av de skotska med svart huvud. Vi slaktade det i torsdags.
-Skrek hon? -Om hon gjorde...
Bra. Det förstärker smaken.
"Ärligt talat är sir Pitt inte vad du och jag skulle kalla en baronet."
"Det vackra godset påminner mer om ett stall."
Inga tända ljus efter elva, lilla jänta.
Ni får lägga er i mörker-
-om ni inte vill att jag ska komma och släcka ljuset varje natt.
"Mitt enda hopp är sir Pitts yngste son"-
-"kapten Crawley, som snart återvänder från sitt regemente."
Jag skulle vilja besöka Spanien.
Det stavas med "e".
"Hans bror är charmerande som en begravningsentreprenör"-
-"och lika underhållande som ett lik."
Ni kanske vill se min skrift om Chickasaw-indianerna?
Otroligt, mr Crawley. Ni måste ha läst mina tankar.
Ingenting i världen kan intressera mig mer.
"Det kanske gläder dig att sir Pitt snart inte kan vara utan mig."
"Det kommer en gäst till Urtråkiga Herresätet."
"Sir Pitts halvsyster är rik som ett troll"-
-"och han avgudar henne, eller kanske förmögenheten."
Nej! Hon håller på att sortera dem!
Dumma jänta!
"Han irrar runt i huset för att allt ska vara klart när hon kommer."
Upp med den.
Lite högre.
"Pitts tilltänkta, lady Sheepshanks, har anlänt med sin mor"-
-"den gamla baronessan av Southdown, som sir Pitt avskyr."
"Jag lovar dig att när jag är färdig med huset"-
-"kommer den gamle mannen att inse värdet av sin senast anställda."
"Jag ska skapa ordning i kaoset och ljus i mörkret."
Du milde!
Miss Becky, vi förtjänar er inte.
"Miss Crawley ska ge sin förmögenhet till Rawdon Crawley"-
-"som eskorterar henne på resan."
Pitts tillkommande är här. Du står i tur att giftas bort.
Jag kan inte gifta mig. Mitt hjärta tillhör dig.
-Matilda! -Stygga pojke.
-Välkommen. -Broder.
Du känner nog lady Southdown och hennes dotter, lady Jane.
Faster Matilda, å hela Crawleys vägn...
Vänta med fjäsket tills jag sitter framför en kamin.
Där blev vi satta på plats.
Vi har titlarna, men miss Crawley har pengarna.
Och det får vi inte glömma.
Miss Becky...min yngste son, Rawdon.
Kom ihåg att undvika hans heta blickar.
Han må vara en hjärtekrossare, men han är först och främst en soldat.
Jag är varnad.
Ni måste ha det urtråkigt här.
Er far och er bror håller mig sällskap.
Det är inte mycket som är roligt med miss Crawley.
Om jag minns rätt så är ni förtjust i ansjovispaté, faster Tilly.
-Det är inte för...vovvar. -Jag håller inte med.
-Hon har nog rummets skarpaste tunga. -Nej, jag menade min bror.
Han kallades "miss Crawley" på Eton.
Kom igen. Erkänn.
Han är fruktansvärt tråkig.
Försöker ni få mig att säga något oförsiktigt?
Varför frågar ni? Skulle ni vilja det?
Ingen har hittills lyckats med det.
-Vad var det? -Ingenting. Jag spelade fel.
Ansträng er inte. Främmande språk är rena grekiskan för mina systrar.
Ja, så länge de inte får höra språken.
Jag håller med. Ett sant nöje att finna en bildad människa i huset.
-Min mor var fransyska. -En fransk mor?
Alldeles för romantiskt för en guvernant. Vem var hon?
-Har ni hört om familjen Montmorency? -Vem har inte det?
Så ni är en utfattig aristokrat?
Synd. Jag tog er för en äventyrerska.
Utesluter det ena det andra?
Det måste finnas något vanhedrande i ert förflutna.
-Min far var konstnär. -Det var bättre. En hungrig konstnär?
-Utsvulten. -Vem är utsvulten? Förutom jag.
-När serveras middagen? -Om ett ögonblick, sir Pitt.
Då ska jag dra mig tillbaka. Kom, flickor.
-Ska inte miss Sharp äta med oss? -Det får du fråga Pitt om.
Hon är väl inte förvisad på grund av mig?
Ni vet ju att jag är demokrat.
Säg ja för husfridens skull.
Naturligtvis ska miss Sharp äta med oss, faster.
Middagen är serverad.
Kom, lilla vän. Ni sitter med mig.
Efter middagen ska vi häckla sällskapet.
Alla ska dansa efter hennes pipa.
Jag tycker i alla fall om miss Sharp.
Caesar tyckte om Brutus. Och se hur det gick för honom.
För dessa och alla andra gåvor...
Pitt!
Amen.
Faster Matilda, ni är vår hedersgäst.
-Vad ska vi skåla för? -Bättre mat och ett varmare rum.
Ska vi inte skåla för freden? Nu när Napoleon är fängslad på Elba.
Skål för männen som besegrade honom. Skål för Wellington och Nelson.
Wellington kan jag skåla för, men-
-det är svårt att hylla Nelson med tanke på hans privatliv.
Tsar Alexanders livsföring granskades aldrig.
-Är inte han heller en hjälte? -Ni har rätt, miss Sharp.
Jag vill minnas att Nelsons privatliv var det bästa med honom.
Han slogs för att få en kvinna. Det är ett gott tecken.
Jag älskar opassande förbindelser.
Skål för Wellington och Nelson.
Så ni lägger ingen vikt vid härkomst?
Härkomst?
Vår familj har funnits på Queens Crawley sedan Henrik den andres tid-
-men ingen av oss är lika begåvad som miss Sharp.
-Skål för alla kungens officerare! -Alla kungens officerare!
Hummer.
Utsökt.
Kom med in, min vän. Alla lismare är kvar i London-
-och här är alla så tråkiga. Er uppgift blir att roa mig.
-Visst är hon begåvad, Firkin? -Ja, mycket.
Om det fanns någon rättvisa skulle ni vara hertiginna.
Så ni lägger ingen vikt vid härkomst?
Den gamla gumman vill lägga beslag på mitt arv för Pitt, den hycklaren.
Han borde lägga undan Bibeln och göra det själv.
Ta dig upp till en position, och du kan kontrollera världen.
-Kanske jag flyr med en underbar man. -Jag älskar hemliga bröllop.
Det är vad jag hoppas att Rawdon ska göra.
-Med en som är rik eller fattig? -Med en som är begåvad.
Han är en kärleksfull varelse, men inte den klokaste.
Vad är det?
Det är hummern. De har förgiftat mig.
Då kör vi.
Sir Pitt?
Kan jag hjälpa till med något?
Det tror jag inte. Doktorn är hos henne nu.
Vi kan bara be för hennes själ.
Och för hennes 100 000.
-Kommer hon att överleva? -Jag har magpumpat henne.
Jag kan inte göra mer. Resten är upp till Herren.
Vill ni betala nu, sir Pitt?
Låt oss vänta till i morgon. Jag vill se om det är värt pengarna.
-Hur ser jag ut? -Starkare. De kommer att bli besvikna.
Lady Southdown väntar utanför dygnet runt.
"Jag reser alltid med min medicinlåda."
"Kan jag inte få ge henne lite av min stärkande medicin?"
Den skulle jag nog inte överleva.
Det är kapten Rawdon som vill se er död.
Lady Southdown och Pitt Crawley vill se er frisk nog att ändra testamentet.
Rebecca Sharp, jag har bestämt mig.
Ni ska följa med mig till London.
Jag insisterar. Det gör Byron också.
Och vi tål inte att bli motsagda, eller hur?
Vad ska jag säga till sir Pitt som har varit så vänlig mot mig?
Överlämna det åt mig. Har man två söner och en rik ogift syster-
-säger man inte gärna emot henne.
Ska du redan iväg? Jag hade hoppats att vi skulle hinna jaga.
Jag måste försäkra mig om att de kommer säkert hem till Mayfair.
Där åker hon. Den bästa guvernant flickorna nånsin har haft.
Jag måste skriva till miss Pinkerton om en ersättare.
Låt mig göra det.
Miss Pinkerton är en gammal vän och jag gör gärna något nyttigt.
Beskäftiga gamla hagga.
"Kära miss Pinkerton. Jag har nyligen träffat en av era elever."
"Jag är mycket intresserad av hennes bakgrund."
"Hon heter Rebecca Sharp."
Gamlingen kommer att sakna er.
Sir Pitt har behandlat mig väl.
Vem skulle inte göra det?
Äpplen! Äpplen! Saftiga äpplen!
Välkommen till London.
-Då är vi hemma. -Vem var det?
Min granne, markisen av Steyne.
-Hur så? -Inget särskilt.
Ska du gå ut?
Jag ska träffa Tarquin och Villiers. Och de andra grabbarna.
Vi kanske ska spela biljard.
Lord Tarquin och hans höghet John Villiers.
Det är inte korrekt att nämna hans titel.
Det vet du bättre än jag.
Jag undrar om du nånsin blir hembjuden till "grabbarna"?
Träffar du deras mödrar och systrar?
Ibland.
För du ska inte sakna något.
Köpmannens son ska inte sakna något.
Du kan gifta dig med vem du vill och försörja henne.
Far, George är förlovad. Det är bestämt.
Det kan alltid ändras. Har du inte förstått det?
Du kan få allt om du sträcker dig efter det.
Varför inte en viscounts dotter? En greves?
Eller gift dig med en arvtagerska och köp dig en titel.
Läs inte i vagnen. Du blir illamående.
Jag mår alltid illa av att läsa.
-Vem är det från? -Amelia Sedley.
Jag hoppades att hon skulle ha bestämt datum för bröllopet.
-Vem är hennes tillkommande? -Kapten George Osborne.
Osborne? Är han släkt med hertigen av Leeds?
Nej. Han är son till en köpman.
Jag känner Osborne. Han är på ett av regementena.
Han är ganska naiv och gör allt för att få synas med en lord.
Osbornes fåfänga kan få honom på fall.
Vad tror du? Ska vi bjuda hem dem för miss Sharps skull?
Om du tror att det skulle vara roande.
Det gläder mig att miss Crawley uppskattar dig.
-Uppskattar George dig lika högt? -Det är klart han gör.
-Ska jag spela för er? -Ja, tack.
Rawdon, kan du förklara piquet för miss Sedley?
Akta dig. Kapten Crawley vet allt om kort.
-Man spelar aldrig om stora summor. -Var ändå snäll mot henne.
-Hon är min enda vän. -Inte er enda vän, miss Sharp.
Gå härifrån.
Nå, miss Sharp... Vad tycker ni om er nya plats?
Så vänligt av er att påminna mig om min position.
Jag trivs skapligt här och de behandlar mig väl.
Men så är de ju adliga. Helt annorlunda än köpmansfamiljer.
Ni hade inget emot köpmansfamiljer förra året.
Ni tänker på Joseph Sedley? Det är sant.
Hade han friat hade jag inte tackat nej.
Så vänligt av er.
Jag vet vad ni tänker. Att det skulle vara en ära att få er till svåger.
Kapten George Osborne, son till John Osborne, son till...
Vem var er farfar?
Strunt i det. Man kan inte göra nåt åt sin bakgrund.
Miss Sharp, kom och spela istället för Rawdon. Han är oduglig!
Det är inte mitt spel.
Osborne, ska vi spela nånting för vuxna?
Adjö.
Hälsa miss Crawley och tacka för i afton.
-Är ni arg på mig? -Arg? Jag skulle kunna kyssa er!
Att se George Osborne skinnad var ett perfekt slut på dagen.
Jag som hoppades att kvällen inte var slut redan.
Jag tänkte-
-att ni kanske ville visa mig ert rum.
Naturligtvis.
Jag ska fråga miss Crawley om lov.
Skoja inte.
Ni tror väl inte-
-att jag skulle göra något som misshagar er faster?
Jag trodde att vi förstod varandra.
Så här mycket förstår jag:
Bara två män kommer in i mitt sovrum:
Min äkta make och doktorn.
Du kan se in i mitt hjärta, Becky.
Du vet att jag gör allt för dig.
Jag är smickrad.
Men faster Tillys syn på sånt härstammar från Noaks ark.
-Så låter det inte på henne. -Låt dig inte luras.
Hon talar som Oliver Cromwell, men tänker som Charles den förste-
-och räkna inte med att hon nånsin ändrar sig.
Då är det tur-
-att ni är en spelare-
-och inte nån som bara tar en chans.
"Kära Becky. Det kom ett brev från Jos i morse."
"Det var fullt av ånger gällande en viss person."
Trivs miss Sharp i Mayfair?
-Hon känner sig hemma i sitt nya liv. -Det tvivlar jag inte på.
Hon klättrar inte bara på den sociala stegen, hon bestiger berg.
"Jag borde berätta för honom att han har missat chansen"-
-"och att hans käraste har andra friare."
"Hjärtliga hälsningar från din vän, Amelia Sedley."
Det här är till er från mr Pitt.
Läs det högt.
"Kära faster. Jag har goda och dåliga nyheter."
"Den goda nyheten är att lady Jane Sheepshank har blivit min hustru."
Ingen överraskning. Hon är söt, men jag avundas honom inte hans svärmor.
Vilken är den dåliga nyheten?
"Jag måste tyvärr berätta att min styvmor har gått bort."
Allt är bättre än Queens Crawley.
Madam...skulle ni vilja...
-Nej. -Herregud! Sir Pitt kommer.
Jag kan inte träffa honom. Mina nerver klarar inte det.
-Frun kan inte ta emot... -Försvinn!
Bra. Det är inte miss Crawley jag vill tala med. Det är er.
Ni måste komma tillbaka.
-Har ni hört nyheterna? -Jag är ledsen.
-Om jag kan göra något... -Allt har gått fel sedan ni reste.
Ni måste komma tillbaka!
Gift er med mig.
Kom tillbaka som lady Crawley om ni vill.
Bara ni kommer tillbaka.
Vad?!
Lämna mig inte här nere för alltid.
-Jag kan inte. -Kan inte eller vill inte?
Vill du inte vara en gammal mans ögonsten?
Jag kan verkligen inte.
Sanningen är-
-att jag redan är gift.
Gift?
-Det var värt ett försök. -Där försvann den möjligheten.
Strunt i det, min vän. Vi ska hjälpa honom till rätta.
Jag köper en butik till honom.
Vem han än är, har han och hans familj tur som har fått dig.
-Det hoppas jag att ni tycker. -Det gör jag verkligen.
Eftersom ni inte kan få mig som hustru och svägerska-
-kanske ni vill ta emot mig som svärdotter och brorsdotter?
Vad?
Käre sir Pitt...kära miss Crawley...
Det är sant.
-Jag har gift mig med Rawdon. -Rawdon?!
Min Rawdon?
Kol!
Plocka upp det, pojke.
Ta hand om stackars miss Crawley. Jag är orolig för henne.
Slösa inget smicker på mig.
Återvänd till rännstenen där du hör hemma.
-Behöver ni hjälp, miss? -Kan ni köra mig till Baker Street?
Passar det sig?
Det passar sig bättre än att stå på gatan. Hjälp mig med kofferten.
Vi hamnar på gatan om hon inte ändrar sig.
Jag bor hellre på gatan med dig än på Park Lane med nån annan.
Men hon ändrar sig.
Hon sa själv att hon ville se dig rymma med nån.
Hon bara pratar.
Hon älskar romantik i sina böcker, men inte i sin familj.
När det gäller familjen är hon lika snobbig som drottning Charlotte.
Nåja...
Då får vi skicka dit en ambassadör som kan tala för vår sak.
Vilken typ av ambassadör har du i tankarna?
Jag föreslår...en väldigt liten-
-med rosiga kinder-
-och blå ögon-
-och förmodligen ganska hårlös.
Vad menar du?
Är du...?
Din-
-briljanta, underbara flicka!
Det lär väl knyta ihop släktbanden.
När man tänker på hur hon tog hand om er. Och hela tiden...
Ingen gör något utan baktanke.
Men att en utfattig guvernant skulle rymma med min Rawdon!
Vi får trösta oss med att hennes mor var en Montmorency.
Det var hon inte. Det har jag från en säker källa.
Hennes mor var operasångerska på Montmartre.
-Vad? -Jag har det från säker källa.
Då så. Jag vet vad jag måste göra.
Kan ni hämta min skrivpulpet?
Ja. Var är hennes lilla pulpet? Jag ser den inte.
Den är här borta.
Jag tycker nästan synd om stackars Rawdon.
Men hon ska inte komma undan med sitt intrigerande.
Nej, det ska ni inte låta henne göra.
Det gläder mig att ni har ändrat er.
Minns ni på Queens Crawley, när ni berättade för oss alla-
-att ni älskade opassande äktenskap?
Inte i verkligheten!
-Vad vill ni? -Ge mig mer tid, mr Osborne.
Jag är inte skyldig er något!
-Ni är skyldig mig er vänskap! -Ni får ingen vänskap från mig!
Har vi tillräckligt av servisen?
Det blir en buffé, så jag vill helst inte riskera finporslinet.
Lyssna här: "Napoleon flyr från Elba och marscherar mot Paris."
"De allierade rustar sig för krig."
-Vad är det, Amelia? -Hur påverkar det George?
Han är trots allt soldat-
-och det innebär inte bara flotta uniformer och fina middagar.
Om hon tänker bli en soldathustru måste hon bli mer hårdhudad.
Nu kan jag inte vänta längre med att berätta det för dig.
Vi är ruinerade, Mary.
-Allt är borta. -Men vi ska ju arrangera en soaré.
Det blir inga fler soaréer, baler eller middagar.
-Det livet är över för oss. -Gode Gud!
Mannen vars fordring gav mig nådastöten-
-är ingen annan än Georges far, John Osborne.
På begäran av godset Sedleys förvaltare hålls denna auktion.
Nummer 368. En skrivpulpet med inlagt elfenben.
Ska vi börja med fyra guineas?
Fem?
Ingen högre? Första...andra...
Såld.
Nummer 369.
Ett piano av märket Clemency.
-Det har jag sjungit till. -Vill du ha det?
Vi börjar med tre guineas. Fyra?
-Fem. -Fem bjudet längst bak.
-Sex. -Det är kapten Dobbin.
-Jag känner honom. 9:e regementet. -Nio? Tio?
Fler bud? Sålt till kaptenen.
Nummer 370.
En landskapsmålning signerad Francis Sharp 1801.
-Vad är det? -Min far målade den tavlan.
-Jag gav den till Amelia. -Jag köper den åt dig.
Ska vi säga fem guineas?
Sex bjudet längst bak. Sju?
Åtta. Nio.
Tio. Elva.
Tolv. Tretton.
14. 15 längst bak.
-Första...andra... -Sluta nu.
Såld för 15 guineas till markisen av Steyne.
Varför besöker lord Steyne en sån här obetydlig auktion?
Han samlar på min fars verk. En riktig samlare färdas överallt.
-God dag, kapten Dobbin. -Miss Sharp. Jag menar, mrs Crawley.
Ska ni börja spela piano?
Jag har en vän som nog kommer att spela.
-Det kommer hon säkert. -Adjö.
Jag träffade miss Sharp på auktionen.
Hur har George det?
Bra, men han är upptagen.
För upptagen för att komma hit?
Jag hämtar lite te.
När ni träffar honom nästa gång kan ni väl ge honom det här?
Jag har målat den.
Det är väl inte fel? Att påminna honom om den som älskar honom mest?
Naturligtvis inte.
Se, vad han har gjort! Är det inte underbart?
Jag tror inte mina ögon! Tack, gode Gud!
Det kommer att bli bra. George har köpt pianot åt mig och kommer hit.
Tack, gode Gud.
George, du måste åka till henne. Hon lider.
Miss Sedley bad mig ge dig det här när jag träffade dig.
Du har inte ens öppnat det.
Det behövs inte.
De är likadana allihop.
George, vad gör du? Vi väntar på dig.
-Kapten Dobbin. -Jag är på väg.
Jag ska träffa en väninna åt Maria.
Får jag presentera min son George?
Miss Rhoda Swartz.
Miss Rhoda berättade just om Jamaica och sina sockerplantager.
Jag minns dem dock inte. Jag åkte därifrån när jag var tre år.
Maria, får jag låna dig ett tag?
Ni får ursäkta oss.
Er far försöker inte direkt dölja sina planer.
-Vilka är hans planer? -Att vi ska gifta oss, förstås.
Jaså?
Kom. Sätt er här.
Låt oss vara uppriktiga.
Jag har en stor förmögenhet, men ingen härkomst.
Så jag måste välja mellan en fattig adelsman-
-eller en rik småborgare...som ni.
Det må jag säga... Ni har verkligen förstått vad det handlar om.
Jag hade gärna velat ha titeln.
Men min förmyndare säger att om vi lägger ihop våra förmögenheter-
-kan vi köpa en titel när som helst.
Du kan inte mena att jag ska dela mitt liv med miss Swartz!
Varför inte?
För det första är hon inte engelska.
Vilket snobberi! Du måste nog vara lite mindre kräsen.
Vad spelar hudfärgen för roll när hon kan lägga upp en halv miljon?
Med hennes förmögenhet får du en plats i överhuset på nolltid.
Tänk dig! Middag i Kew Gardens, baler på Carlton House...
-Och min ära? -Ära?
Ja. Du kan köpa en hel hög med förfäder att hänga på väggen-
-men du har missat att köpa den uppfostran som hör till.
Du fick mig att ge Amelia mitt ord.
Hur vågar du ta det namnet i din mun?
Så talar man inte till en engelsk kapten.
-Jag är en gentleman trots dig. -Jag säger vad jag vill till min son.
Jag har inte slitit i 40 år för att du ska gifta dig med en tiggerska!
-Du stod för förlovningen! -Jag upphäver den.
Gift dig med miss Swartz eller försvinn härifrån utan ett öre!
Uttrycker jag mig klart nog?
Glasklart, sir.
Ta värvning, pojkar. Kriget har kommit till Europa.
Min bror vill gå med!
-Ni behöver inte föra hans talan. -Mr Osborne, vi drar snart ut i krig.
Om det hände George något skulle ni aldrig förlåta er själv.
Kan jag inte få ge honom ett meddelande från er?
Visst. Han kan komma hem igen och allt ska bli som förut.
-Så kan det inte bli. -Varför inte? Jag säger ju det.
George...gifte sig med miss Sedley i morse.
Jag är på väg till deras mottagning.
Vill ni inte följa med?
-Välkommen, mr Sedley. -Sedley, välkommen hem.
Mrs Crawley.
Är det mycket som har ändrats sedan ni var hemma senast?
En del.
Särskilt en sak som jag ångrar bittert.
Dobbin. Osborne. Dessa nyheter angår oss alla.
Kriget har nått Belgien. Vi åker nästa vecka.
Män behöver krig som jorden behöver plöjas. Det blir kul!
-Ni har väl inte tänkt åka? -Naturligtvis.
Drog inte Eleonora av Akvitanien ut i krig gravid och med blottade bröst?
Om nån kan göra samma sak så är det du.
Gå försiktigt i hennes fotspår. Hon blev inlåst av sin man.
Men regerade till slut över England.
Och ni, Sedley? Följer ni med på vår exkursion?
Hemskt gärna, hade det inte varit för mina plikter i Indien.
-Jag följer med. -Det får du inte.
Varför inte? Hon kan hålla Becky sällskap.
Skål för segern!
-För segern! -För segern!
-Vi känner inte nån. -Vems fel är det?
Om du hade försökt vara lite mer social...
Det pratas om mrs Crawley i hela stan.
Vill du att jag ska vara stans samtalsämne?
-Ska vi gå in? -Gärna.
Bryssel, 17 juni, 1815
Här kommer den berömda mrs Crawley.
Om jag bara visste varför hon är berömd. Varför tas hon emot av alla?
-Det måste vara hennes goda franska. -Den skulle jag behöva.
-En riktig dam talar inte franska. -Tyst nu.
-God afton, lady Bareacres. -God afton, mrs Crawley.
Du gör dig själv till åtlöje.
-God afton. -God afton.
Tar du befälet? Jag ser några kor som behöver mjölkas.
Gå. Om du tar hand om intäkterna främjar jag din karriär.
-Vänta här en stund. -George, jag mår inte så bra.
-Får jag bjuda er på en förfriskning? -Det skulle vara trevligt.
God afton, mrs Crawley. Jag hoppas att ert danskort inte är fulltecknat?
-Knappast. -Då kom jag först till kvarn.
Är det mig ni ska mala?
General Tufto, det här är kapten Osborne.
Osborne med "e". Så ni kan nämna honom i rapporterna.
Stavning är inte min styrka.
Gå, min vän.
Ska jag hämta ett glas vatten till dig?
Eller en stol? Eller en doktor?
-Hur är det med Amelia? -Bra. Dobbin är hos henne.
Borde ni inte ta hand om henne bättre nu?
Ni menar nu när ännu en snara har dragits åt?
Ni är inte som Amelia, mrs Crawley.
Ingenting kan släcka er låga.
Kapten Osborne, kan ni hämta min sjal och min bukett?
Naturligtvis.
-Jag önskar att ni lät mig följa med. -Nej, jag menar det. Gå upp igen.
-Jag säger åt George att ni har gått. -Nej, då blir han bara sur.
Varför tog han med er?
Säg att ni är lycklig.
Vi är tillräckligt lyckliga.
Så fint grevinnan har ordnat det.
Det gör hon alltid. Ni har kanske inte varit på hennes fester i England?
Strunt i det. Henne känner vi inte i London.
-Du har haft fullt upp. -Mycket.
God afton, Osborne. Har ni lust att spela ett parti?
-Om mrs Crawley tillåter...? -Självklart.
Då lämnar jag er i fred.
George, du ska inte ha mer.
Dumheter, Dobbs. Ta dig ett glas själv så du får lite färg i ansiktet.
Vad är det som händer?
Ers nåd... Mitt herrskap.
Fienden har korsat floden Sambre och vänstra flanken befinner sig i strid.
Vi marscherar om tre timmar.
Rawdon! Rawdon!
Jag är inte rädd. Men jag är en stor måltavla för kulorna.
Om jag skulle stupa, måste du veta vad som finns.
Jag har vunnit en del här, så du har en rejäl bunt pengar.
Det finns en häst som du kan sälja-
-och koffertarna är värda 30.
-Vi är alltså skyldiga 30 för dem? -Ja.
Jag tar på mig den gamla uniformen så kan du sälja den nya.
Och med sadlarna, pistolerna, ringarna...och den här lilla saken-
-får du tak över huvudet och kan återvända till London...
Jag klarar mig.
Ja, det gör du.
Ingen kvinna skulle klara sig lika bra som du, Becky Sharp.
Försök nu inte spela hjälte.
-Lovar du? -Vad är detta?
Tårar?
Tårar från min starka lilla Becky?
Jag är trots allt en förälskad kvinna.
Lilla älskling...
Om du vaknar en morgon och jag är död-
-så kan du vara helt säker på-
-att du är en kvinna som har varit riktigt älskad.
Kan någon sälja oss en häst?
Mrs Crawley! Mrs Crawley, var snäll och kom hit.
Lady Bareacres.
Vi skickade tjänaren till värdshuset, men bara kapten Crawleys häst är kvar.
-Kan man tänka sig. -Hur mycket vill ni ha för den?
Ingenting från er.
Var inte löjlig. Vi har väl alltid varit goda vänner.
Nej, det har vi inte.
Lyssna nu. Ni kan följa med oss om ni vill-
-men vi måste, och ska, ha den hästen.
Varför kan du inte vara trevlig? Du skrämde ju iväg henne.
Snälla mrs Crawley, kom tillbaka!
Försiktighet är en dygd. Det är dags att lämna Bryssel.
-Kommer vi att förlora kriget? -Fienden har korsat våra linjer.
Har ni sålt er häst till lady Bareacres?
Är det bara hästen ni bryr er om?
Ni får köpa den om jag får en plats i er vagn.
-Avgjort. -Skynda er. Vi måste iväg.
-Varför ska hon följa med oss? -Jag tycker om henne. Hon är gravid.
Och det var villkoret för att få köpa hästen.
Skynda er, mrs Crawley! Vi måste åka nu.
Hjälp mig! Är det ingen som har sett George Osborne?
Ett ögonblick.
George Osborne från 9:e regementet?
Amelia! Vad gör du?
Du borde inte vara här.
Mrs Crawley! Om ni ska med måste ni komma nu!
-Finns det plats för mrs Osborne? -Bara om ni ger henne er plats.
Oroa dig inte för mig. Jag väntar här på George oavsett vad som händer.
Vi ses igen i London.
Det hoppas jag verkligen. Må lyckan stå er bi.
Kör!
-Det måste finnas nåt nytt om George! -Amelia, du måste ta dig samman.
Vi är gifta med soldater och får leva med ovissheten.
Hur skulle du känna det om din man dansade med en annan hela kvällen?
Om du har stulit hans sista kväll ifrån mig, förlåter jag dig aldrig!
Hur kan du säga en sån sak? Det accepterar jag inte!
Om sanningen ska fram, så är din George inte...
Vad? Vad är inte George?
George vill inte att du ska riskera din hälsa och hans barn.
Kom med in, så väntar vi tillsammans.
Vad skulle miss Pinkerton säga om hon såg oss nu?
Två blivande mödrar mitt i ett krig.
Våra lektioner i uppfostran har inte förberett oss för det.
Är du rädd?
För att föda, menar jag.
Du känner mig. Jag är stark som en häst.
Jag föder väl till eftermiddagsteet och dansar på kvällen.
Jag är inte heller rädd.
Åtminstone inte för min egen skull.
Bara Georges barn är friskt.
Det är säckpipor. Det betyder ju-
-seger! Vi har segrat!
"Käre far. Trots att vi skildes som ovänner"-
-"ska du veta att jag inte tänker vanära dig i den kommande striden."
Mr Osborne!
Kapten Dobbin, jag menar, major Dobbin-
-nu när bättre män är döda och ni har tagit deras plats.
Bättre män är döda. Jag vill prata om en av dem.
-Vet ni att hans änka är ruinerad? -Jag känner inte henne.
Och hur blir det med hans barn?
Eller vill ni inte veta?
Det är bara ännu en följd av Georges olydnad och dårskap.
-Hon bad mig ge er detta. -Jag vill inte läsa den kvinnans brev.
Det är ett brev från er son, sir.
Hon har burit det med sig hela tiden.
"Förlåt mig om du kan. Och försök minnas"-
-"din älskade och tacksamma son. George."
Min pojke...
Min käre pojke...
Är han inte en ängel?
En ängel.
När George dog trodde jag inte att nån annan kunde få plats i mitt hjärta.
Vi väntade dig inte i dag.
Jag ville berätta att jag har begärt förflyttning.
-Jag åker till Bombay nästa vecka. -Bombay?
-Varför Bombay? -För att det är långt härifrån.
Jag förstår.
Men jag avsäger mig uppdraget och stannar i England-
-...om du ber mig om det. -Om jag ber dig?
Jag reser inte om du ber mig stanna.
Du måste besöka Jos när du kommer dit.
Får jag skriva och berätta hur lille George har det?
William, jag...
All post eftersänds.
Adjö.
Vi möts igen en dag.
Adjö.
Jag kommer med tråkiga nyheter.
Jag högaktade er faster. Men hon behövde inte lida.
Mr Pitt och lady Jane tog hand om henne in i det sista.
Det tror jag säkert.
Låt mig veta om det är något mer jag kan göra för er.
Hon har strukit mig från testamentet. Pitt tar hem hela potten.
Jag är mest ledsen för dig och Rawdy.
Var inte det. Allt ordnar sig. Du ska få se.
Jag är guvernant och du är spelare.
Vi är inte accepterade i societeten än. Det tar sin tid.
-Vad ska vi äta under tiden? -Käraste, låt mig ta hand om det.
Vi är Crawleys. Crawleys har gott anseende.
Du kommer att bli förvånad över hur länge vi kan leva av ingenting.
Ursäkta, men Rawdy har nåt han gärna vill visa er.
Vad är det?
Han kan gå! Han går ju!
Aldrig har jag sett en ung man ta så säkra steg.
Du marscherar in i armén på nolltid.
-Hur mår du i dag, min pojke? -Bra, tack.
Bra.
-Är ni soldat, sir? -Ja, min gosse.
Min pappa var också soldat. Han stupade vid Waterloo.
Jag är ledsen. Vad hette han?
Kapten George Osborne från 9:e regementet.
Honom kände jag väl!
Stanna!
Vad är det med dig?
Ingenting.
För guds skull, Maria, ut med det.
Det är bara det att jag körde genom parken häromdagen, och...
Och? Och? Och?
Far-
-jag såg lille George!
Han var tillsammans med mr Sedley.
Jag kände igen honom direkt.
Han är vacker som en ängel.
Och han är så lik honom.
För tusan, Becky.
Har vi verkligen inte råd med något bättre?
Där är min byrå.
Kan du hitta en enda penny där så bugar jag mig.
Om du inte vill bidra med nåt.
Består hela djuret av hals?
Varför ska slaktaren ha betalt? Hur kan han vara så självisk?
Var inte så hård mot mig.
Jag har inte haft turen med mig. Det blir bättre.
Mr Moss är här. Jag tog med honom upp.
Ta med honom ner igen tills vi har ätit färdigt!
Pengarna ska in. Jag hoppas att ni har goda nyheter.
Vi kan inte trolla. Ni kan inte få pengar som vi inte har.
Men använda dem kan ni.
-Ni borde bli dramatiker. -Ni borde bli skådespelerska.
Vi kan inte betala, så är det bara.
-Ut med er. -Ja, jag går.
Men jag kommer tillbaka.
Är detta verkligen ditt hem?
Ja.
Hur är det möjligt?
-Vad vill ni mig? -Jag har ett förslag åt er.
Varför gör du det? Det är förödmjukande.
Jag gör det så vi kan äta. Svält är också förödmjukande.
Det där är vår mat, ingen leksak!
Jag hatar vår mat! Och jag har inga leksaker!
-Hur kan du vara så grym? -Grym?
Han hade kunnat få den bästa utbildning som kan köpas för pengar.
Han hade kunnat vara rik som en lord.
Hans egen mor nekar honom en framtid för att få stoppa om honom om kvällen.
"En mors kärlek är värd mer än Mayfairs palats," skrev Dobbin.
Tala inte om honom. Det är ingen idé när han är förlovad.
-Vad? -Har du inte läst brevet från Joseph?
"Hur mår ni, min kära Amelia?"
"Hur mår er lilla familj?"
"Bilden av dig är etsad i mitt minne."
"Jag drömmer om dig och Georgy hand i hand."
"Jag vårdar ömt alla detaljer om dig"-
-"när jag sitter och skriver under Indiens sol."
"Käre William. Tack för ditt brev, som var tre månader försenat."
Mor?
"Men som jag blev mycket glad för."
Vad gör du här? Jag ska ju hälsa på dig på lördag.
-"Georgy mår utmärkt." -Jag har sytt skjortor till Georgy.
"Han bor hos sin farfar."
Men mor! Jag kan inte gå omkring i dina löjliga skjortor nu.
God dag, madam. Kom, Georgy.
-Du är tokig, mamma. -Ja, din mamma är tokig.
"Alla säger att det är bäst så. Jag har gett efter för hans skull."
-Jag kan lätt hitta nån annan som... -Nej, jag kommer nu.
"Jag måste erkänna att det smärtade att läsa om er förlovning."
Vad?!
Jag kan inte andas!
-Är du helt från vettet? -Jag måste tillbaka till England.
Här är er medicin, sir Pitt.
Ta bort den. Ingen medicin kan bota den sjukdom jag lider av.
Jag är döende, Horrocks.
Sluta nu, sir Pitt. Ska jag hämta mr Pitt? Eller doktorn?
Eller advokaten? Det är frågan.
Pitt fick Tillys pengar. Ska han få mina också?
Eller ska de gå till Rawdon?
Och sluga lilla Becky?
Jag kan hämta advokaten om ni önskar.
Nej. Låt Pitt få hela rasket.
Han är en uppblåst kanalje-
-men han kommer att ta väl hand om godset.
-Du har väl inte försummat pianot? -Nej, miss Sh...mrs Crawley.
Det gläder mig. Du måste spela för mig.
-Rose, vilket är ditt bästa ämne? -Franska.
Hon försöker inte skyla över sitt förflutna.
-Det kan man inte beskylla henne för. -Nej. Inte för det.
Efter lunchen vill du kanske läsa min skrivelse om frigörelsen?
Gud hjälpe mig...
Mrs Crawley-
-när ni berättade för miss Crawley att er mor var en Montmorency-
Det har jag aldrig sagt. Jag nämnde Montmorencys en gång.
Hon måste ha missförstått mig. Min mor var operasångerska.
-Vad ska vi göra efter lunchen? -Vi har ju faktiskt sorg...
Ja, det har ni rätt i-
-men min fars död måste inte bannlysa all konversation.
Jag vill helst leka med våra pojkar.
Lille Pitt är inte riktigt kry.
Jag har gett lille Pitt en dos av min stärkande medicin.
Jag minns att er medicin hjälpte stackars miss Crawley.
Nu är ju hela familjen samlad-
-så jag känner att vi kan tala öppet.
Jag hoppas att faster Matildas sista utbrott-
-inte har...
Miss Crawley skänkte mig den underbaraste äkta mannen.
Det gläder mig att hennes förmögenhet används till att återställa godset.
Jag är stolt över att vara en del av familjen.
Det är familjen Crawley som har vunnit på ert äktenskap.
Tack.
Adjö, Rawdy! Adjö, faster Becky!
Adjö, farbror Rawdon!
Jag tycker om faster Jane. Gör du också det, pappa?
Ja. Pitt har haft tur. Hon är både snäll och god.
Det skulle jag också vara om vi hade 5 000 om året.
-Tycker du inte om henne? -Vad spelar det för roll?
Vi är tillbaka i familjen. Äntligen pekar det uppåt!
Var försiktig med bordet. Det är värdefullt.
-Ursäkta! Vad håller ni på med? -Jag sa att jag skulle komma tillbaka.
-Linda något kring förstoringsglaset. -Ni har ställt mina möbler på gatan!
-Jag tillkallar polisen. -Ni kan kalla hit kungen!
Ni får det inte! Ge mig det!
Kan jag hjälpa till?
-Ett nöje att göra affärer med er. -Gå härifrån.
Så möts vi till slut.
Jag känner er fast ni inte känner mig.
Ni har glömt det, men ni var god mot min far för många år sen.
Jag får sällan höra att jag är god.
-Vad hette er far? -Francis Sharp.
Är ni Francis Sharps dotter?
Han var en duktig målare, men han klarade inte av livet.
Jag försöker lyckas bättre än honom. Det är min utmaning.
Jag har sett ert namn på gästlistorna. Jag önskar er lycka till.
Det blir inte lätt.
Det är kvinnorna som håller societetens dörrar stängda.
De vill inte att utomstående ska se att det inte finns något bakom dem.
Skulle ni vilja besöka Gaunt House?
Väldigt gärna, Ers nåd.
Ni kommer att bli uttråkad. Min hustru är lika livlig som lady Macbeth-
-och mina svärdöttrar lika muntra som kung Lears döttrar.
De kommer att sätta er på plats och tala nedlåtande till er.
-Men det är väl det ni vill? -Ja.
Ta den här.
Ni vill inte ha honom bakom dörren i morgon.
-Du leker med elden. -Var inte så dramatisk.
Oavsett hur mycket du fjäskar för dem kommer vi aldrig att passa in.
Din släkt är en av Englands finaste, men du drar ingen nytta av den.
Lord Steyne planerar en middag med krigsministern nästa vecka-
-och har lovat att bara nämna dig. Du sitter med trumfkorten.
-Måste jag visa dig hur man spelar? -Ska du lära mig att ta chanser?
Tänk på allt som vi kan vinna.
Jag vet vad vi kan vinna. Men jag är rädd för vad vi kan mista.
Du tar emot tjänster från ett rovdjur.
Jag är inte rädd.
Var på din vakt.
Måste jag upprepa det? Skriv ett kort till mr och mrs Crawley.
Blanche skriver korten.
Inte den här gången.
Lady Steyne, jag förstår inte varför jag måste säga det tre gånger.
Jag skriver det.
Då tänker jag inte vara här.
Bra! Stanna hemma!
Bespara mig ditt martyrskap!
Vem är du att dela ut order? Du ska föda barn, men är ofruktbar!
Min son avskyr dig. Alla i huset önskar att du var död.
Och vad har ni emot mrs Crawley? Hon är inte från någon fin familj-
-men hon är inte värre än Fannys beryktade förfader, "de la Jones".
Pengarna som jag tillförde...
Med dem köpte du min yngste son trots att alla vet att han är galen.
Nu räcker det!
Det här är mitt hus.
Om jag så bjuder hem slödder från alla fängelser och horhus i stan-
-ska ni ta emot dem och få dem att känna sig välkomna.
Kom ihåg... Ni har inga vänner bortom dörren.
Lady Bareacres, vad tyckte ni om "Figaro"?
Jag fann den ganska intressant.
Jag hör att ni sjunger och spelar mycket vackert.
-Kan ni sjunga för mig? -Så gärna.
Vad gör ni?
Den grymhet som finns här i huset vill jag inte utsätta andra för.
"Now Sleeps the Crimson Petal."
Bravo!
Nu är ni inne.
När ska er son börja på internatskola?
-När han blir äldre. -Nej.
Han måste lära sig att stå på egna ben direkt.
Om man sig inte lär sig det som barn är det för sent.
-Rawdon kan nog inte släppa honom än. -Jag tar hand om det.
Ni behöver inte tacka mig.
Kanske vi kan börja ses lite oftare?
Har ni glömt bort min man?
Jag glömmer aldrig något.
Minst av allt en obetald skuld.
Måste jag åka? Måste jag verkligen?
Får jag stanna om jag lovar att vara snäll?
-Det blir inte så länge, grabben. -Det blir det visst.
Det är dags, älskling.
I kväll lättar lord Steyne på ridån till sin hemliga föreställning med-
-hertiginnan av Lancaster, grevinnan av Slingstone och andra adelsdamer.
Ers majestät, mitt herrskap, var vänliga att ta plats.
Låt föreställningen börja.
Vad har Steyne planerat?
Jag önskar jag visste det.
Paschan Steyne och hans lättsinniga damer!
Låt mig presentera: Baletten "Zirnana".
Gode Gud!
Det är mrs Crawley!
Mycket bra!
Mrs Crawley.
Segraren får bytet. Ni har besegrat våra hjärtan totalt.
Om det är så, Ers majestät, lovar jag att ta hand om ert hjärta.
Det känns lugnande, för det har sargats under årens lopp.
Vid middagen får ni berätta hur ni ska behandla det.
-Ni sitter bredvid mig. -Rangordningen gör det svårt, sir.
Jag är kung, lady Gaunt. Jag bestämmer rangordningen.
Är ni lycklig nu?
Jag lovade att jag skulle göra er till nattens drottning.
-Jag är djupt tacksam, min lord. -Men inte lycklig?
-Vem är egentligen lycklig? -Ni finner väl glädje i målningarna?
-Ja, jag kan gömma mig bakom dem. -Vad har ni att gömma er för?
Den enkla sanningen som är känd av både herdar och betjänter:
Att det enda som betyder något är att älska...och bli älskad.
Jag har gömt mig för jag trodde inte att jag skulle finna kärleken.
Men nu tror jag att jag har hittat den.
Ni narrar mig, min lord.
Jag är ingenting jämfört med all prakt som omger er.
En av fördelarna med att födas in i societeten är-
-att man tidigt lär sig vilket skådespel alltsammans är.
Minns du flickan som satte priset högt-
-innan hon kunde stå ut med att se tavlan försvinna?
Inte högt nog.
Men nu har ni tagit emot varan, mrs Crawley.
Det är för sent att förhandla om priset.
Överste Crawley?
-Får jag slå följe med er? -För all del, Wenham.
-God afton, överste Crawley. -Åh, nej.
Bara en bagatell. Ni är skyldig mr Nathan 165 pund.
Wenham, låna mig 100. Jag har 70 pund hemma.
Jag har inte ens 10 pund, min vän.
Men mr Moss ska ta hand om er.
Jag driver den trevligaste gäldstugan i London.
Släpp mig!
God natt.
-Önskar ni något, översten? -Min fru kommer när som helst.
Ring på klockan om ni behöver något.
-Har ni levererat mitt brev? -Jag gjorde det personligen.
-Är det ingen annan jag kan kontakta? -Möjligen min bror.
Men jag vill inte besvära honom eftersom Becky är på väg.
Men för säkerhets skull...
Stackars Rawdon! Han har hamnat i fängelse.
Ja, jag skickar dit Wenham i morgon. Han dör inte av en natt där.
Han borde väl känna sig som hemma.
Becky! Tack gode Gud.
Det är jag, Rawdon. Det är Jane. Jag läste ditt brev.
Jag har betalat mr Moss.
Det här är ingen plats för en kvinna som du.
Du skulle inte ha kommit hit.
-Jag är inte värd det. -Jo, det är du. Du är värd det.
Jag vill förändra mig, Jane.
Jag tänker skapa ett nytt liv åt Rawdy och mig.
Jag ska i alla fall försöka.
Då kommer du att lyckas. Hämta dina saker så kör jag hem dig.
Jag ber om ursäkt för min omåttliga iver.
Ni behöver inte min förlåtelse.
Jo. Jag behöver er förlåtelse. Och er kärlek.
Och om jag önskar bli fri? Om jag inte ber om fler tjänster?
Ni har redan fått era önskningar.
Crawley... Var har ni hållit hus?
Inget har hänt. Du måste tro mig. Jag är oskyldig.
-Vad viskar ni om? -Säg att jag är oskyldig.
Oskyldig? Jag har betalat alla smycken ni har på er.
-Släpp förbi mig. -Din fega, avskyvärda lögnare!
Rawdon, sluta! Vad är det du gör?
Ut!
Ta av dig halsbandet.
Ut med dig!
Öppna det!
Öppna det. Jag vill veta vem av er som ljuger.
Öppna det!
1 000 pund.
Du kunde ha unnat mig 100.
Jag har delat allt med dig.
Rawdon! Vänta!
Vänta! Förlåt mig.
Jag begick ett fruktansvärt misstag. Förlåt.
Du vet inte vad jag har gått igenom.
Jag vet. Jag har gått igenom det med dig.
Inte från början.
Lyssna på mig, Rawdon. Jag har älskat dig på mitt sätt.
Otur för dig. Adjö, Rebecca.
"Efter Coventry lslands guvernörs bortgång, erbjuds posten till"-
-"den framstående Waterloo-veteranen överste Rawdon Crawley."
-Det är ju förträffligt. -Det är inte alls förträffligt!
Stället är lika dött som en kyrkogård, och det är Steynes verk.
Oavsett anledningen så är det ett erbjudande du måste ta emot.
Jag har slösat bort mitt liv.
Allt jag rör vid blir förstört.
Förutom pojken.
Kan du ta hand om honom?
Jag lovar dig att älska honom som om han var min egen.
Det gör jag redan.
Gud välsigne dig.
Adjö, min bror.
Baden Baden, Tyskland 12 år senare
Vem betalar för den?
Han där.
Hon säger att ni betalar för en flaska champagne.
Vem säger det?
Naturligtvis.
Jobbet kallar.
Gör era insatser.
-Ursäkta, jag talar inte... -Är det första gången på kasinot?
-Och om det skulle vara det? -Använd er nybörjartur.
Chansen kommer inte igen.
George, vad skulle Amelia säga om hon såg dig här?
Inte nu. Får jag presentera...
Jag känner majoren väl.
-Mrs Crawley. -Är detta den beryktade mrs Crawley?
Ja. Så din mor reser på kontinenten? Förlät din farfar henne till slut?
Ja, Gud välsigne honom. Han försåg henne med en rejäl summa.
Vi har rest med min mors vän.
Jaså, major Dobbin, är ni fortfarande bara vänner?
Kom.
Ni måste träffa mamma. Kom i morgon. Vi bor på hotell Erbprinz.
Hon vill inte bli störd.
Major Dobbin, jag minns inte att ni var en sån retsticka.
Ja, tack. Säg att jag kommer i morgon bitti.
Ni måste ha känt min far.
Liknar jag honom?
Mycket.
-Du ska inte bjuda in gäster. -Hon är ju en gammal vän.
Gammal bekant. Det är något annat. Din mor vill inte träffa henne.
Självklart vill jag träffa henne. Det är ju Becky!
Den häxan bringar olycka överallt. Hon dödade sin man.
Han dog av tropisk feber. Det kan du inte beskylla henne för.
Kan jag inte?
De tog hennes son ifrån henne.
Struntprat! Rawdon tog pojken för att hon var en usel mor.
Vad vet du om moderskap? Du har inga barn.
Tror du inte att jag vet det?
Och om jag hade något att säga till om i det här huset...
Det har du inte.
Vem tror du att du är? Min far?
Min man?
Du har rätt. Jag vet ju vad ditt hjärta är i stånd till.
Det kan trofast klamra sig fast vid ett svagt minne och vårda en dröm.
Men det kan inte se eller återgälda min kärlek.
Jag har varit din vän.
Du har tillåtit mig att vara din vän.
Vi har slösat tillräckligt av våra liv på det här.
Fram till nu.
Vi är båda trötta på det.
När hans kusin dog, visste jag att Rawdy skulle bo på Queens Crawley.
-Han hör hemma där. -Men du måste ju träffa honom.
Varför gör du inte det? Hindrar lady Jane dig?
Nej, Jane skulle inte hindra mig från att träffa honom.
Men Rawdy har blivit en vuxen man.
Jag älskar honom mer än allt annat, men jag hör inte hemma i hans värld.
Jag mötte major Dobbin på vägen in. Han såg arg ut.
-Vi blev osams. -På grund av mig?
Ja, på grund av dig, men på grund av andra saker också.
Amelia Osborne, du är en idiot! Han är din käraste vän.
Att han ogillar mig betyder inget. Gå efter honom.
Nej. Du vet inte hur det är mellan oss.
Det har jag vetat sen jag såg honom köpa pianot.
-Det var George. -Det var Dobbin.
-Jag såg honom. -George älskade mig.
George Osborne älskade bara sig själv.
Han hade lämnat dig om det inte hade varit för Dobbin.
Tyst.
Dobbin hade rätt.
Var du än går, lämnar du spår av ondska och smärta.
Jag var beredd på det här.
George gav mig det här brevet på hertiginnans bal.
"Älskade Becky. Kan du rädda mig från ett dystert liv?"
"Vi dansar genom Europa. Din George."
Sån är mannen som du har tillbett hela livet.
-Jag har varit så dum. -Det har vi alla varit.
Men du kan fortfarande råda bot på din dumhet. Spring!
Skynda er. Sätt det där bak.
Min ängel, förbarma er över oss.
Ät med Fritz och mig på värdshuset. Vi dör om ni säger nej.
I morgon, kanske. Fråga mig i morgon.
Jag är lite trött i dag.
Jag söker madam Crawley. Vet ni var jag kan hitta henne?
Mr Sedley?
Mr Joseph Sedley?
Vad gör ni i Tyskland?
Du milde!
Har jag hittat er?
Amelia sa att ni var här.
Är det verkligen den sköna mrs Crawley?
Jag är på väg tillbaka till Indien.
Indien.
Du milde, mrs Crawley, vilken oväntad tur.
-Hoppas att resan inte blir tröttsam. -Det blir den inte, mr Sedley.
Jag älskar att besöka nya platser.
Det är underbart här.
Tillägnad vår älskade Kulsum Alibhai 1927-2003